Tidigare i Surface...
-Terrance!
Varelserna har blivit ett hot.
-Kan du identifiera djuret som orsakat detta.
-En elektriker blev biten igår av en varelse nere vid träsket.
Är det Nimrod som har gjort det?
Miles försökte ta reda på det.
-Titta, det är han.
Du är inte Nim. -Miles, stick därifrån!
-Herregud! Är du okej?
-Säg inget till mamma. -Gjorde Nim det här?
-Nej, det var inte Nim.
Rich och Daughtery byggde en undervattensfarkost.
För att kunna bevisa artens existens.
-De parar sig.
Vid ytan så hände något fruktansvärt.
-Herregud...
Jackson hör du mig? Vi sjunker för fort, du måste hissa eller stanna oss.
-Håll i dig!
De var fast på bottnen.
När dem mirakulöst blev räddade.
-Håll i dig!
-Vi är på väg upp!
Nu fortsätter Surface...
295 Kilometer Väst om Portland, Oregon
-Håll i dig!
Dra upp dig. Kom igen!
Ser du Jackson? -Nej, jag kan inte se någonting alls.
-Här, ta ryggsäcken.
Kameran ligger i den så tappa den inte!
-Rich!
Ta tag i min hand.
-Jag måste lossa den, annars så kommer den att dra ner oss.
-Herregud, den drar ner oss!
-Ser du honom? -Nej.
Gör du? -Nej.
-Vi är i närheten av sjösättningsplatsen.
Nödljuset!
-Snabba dig!
-Okej...
-Jäklar också! Kontakterna är rostiga. -Kommer den inte att fungera?
-Nej, jag tror inte det. Den använder 121.5MHz.
Den är minst tio år gammal.
-Det är okej. Jackson kommer att hitta oss.
Även om han inte kommer så är det ju fler som vet var vi är.
-Jag har bara berättat det för Sean. -Han är smart, han listar ut det.
-Det dröjer fyra dagar innan han misstänker att något är fel.
Och ytterligare två dagar innan en räddningsaktion kan starta.
Det blir... -Sex dagar.
-Hör du? -Vad då?
-Hör du? Titta!
-Lysraketen! Hämta Lysraketen!
Här är vi!
-Såg dem den? -Såg dem den?
-De kommer att se den.
Dem såg den inte...
Åh, nej...
-Det är hål i den. -Va!
-Det...
Det är ett hål i den.
Översättning: Gabbe och Vino www.undertexter.se
-Det borde finnas en reparationssats. -Okej.
Någonting måste ha lossnat från lysraketen och bränt hål i flotten.
Åh, nej. Den har torkat ihop. -Va!
-Här är en till...
Åh, nej...
Din satans... -Hoppa inte i Rich!
-Vi är i norra Stilla Havet i mitten av November...
-Båten sjunker... -Rich, det är inte värt det!
Hoppa inte i, du kommer att få hypotermi!
Rich, du måste komma tillbaka!
Rich!
Vågorna kommer att föra bort dig!
Rich, kom tillbaka till båten!
Kom tillbaka! Fortsätt att simma!
Sträck ut din hand!
Är du okej? -Ja.
-Fick du tag i den? -Nej.
-Varför inte? Det är okej...
Miles, är du vaken?
Om du vill ha skjuts så åker jag om sju minuter.
Jag hoppas att du inte ligger i sängen!
Fint! Jag vet att du är uppe sent och letar efter Nimnod...
-Han heter Nimrod.
-När kom han tillbaka.
-Igår kväll.
-Tänker du berätta för mamma och pappa? -När tiden är mogen.
-Gör det inte idag bara.
-Savannah! -Ge dem inte en anledning till att stanna.
-Är din bror uppe? -Ja, han har till och med klätt på sig.
-Skynda dig, annars missar vi planet.
-Du har ansvaret medan vi är borta. -Jag förstår.
-Okej, ni får en andra chans att bevisa att ni kan klarar er själva.
Ta vara på den.
-Det ska vi göra. -Bra.
Vi skulle inte åka om vi fick välja.
Ni vet hur det är. -Åk bara iväg och ha kul.
-På advokatbyråns semesteranläggning?
Hotellet är så pass snobbigt att det inte finns någon telefon.
Ring på våra mobiler om det är något. Vad är det för fel på ditt ben?
-Inget, det har bara somnat. -Då borde du lägga det tidigare.
Kom nu. Jag vill inte behöva förklara varför vi har missat flyget.
-Är ni okej? -Ja, mamma!
-Kom inte för sent till skolan. -Vi älskar er!
Du har ont i benet, eller hur? Där dem bet dig.
-Jag är okej. -Så varför går du som en 80-åring?
-Jag övar på det.
-Du inser väl att han inte kan stanna?
-Drick... -Nej, det är bra...
-Var inte löjlig, Rich.
-Var fan är Jackson?
-Vad ska han göra? Vajern gick av.
Han antog nog att vi dog. -Det skulle han aldrig göra.
-Varför inte? -Han har för stort ego för det.
Tror du inte...
Tror du inte att han kommer?
-Varför skulle han göra det om han tror att vi är döda?
-Jag skulle inte bli förvånad om han redan har ringt ditt ex...
Och sagt att vi inte klarade oss. Då kommer ingen att leta efter oss.
-Säg inte så där. -Vad då?
-Om mitt liv i dåtid. Jag skulle kunna vara hemma med Jesse...
-Kom igen! Skyll inte det här på mig. -Varför inte?
-Du visste exakt vad du gav dig in på!
-Ja, och jag ska ta mig ur det! -Så sluta klaga och ta lite ansvar!
Jag har också barn! Jag har en fru!
-Jag vet! -Du är inte ensam om att förlora något!
-Du haltar. -Vad var det jag sa?
-Gör det ont?
-Lite grann. -Det verkar vara mer än så.
Det är från betten, eller hur? -Jag vet inte.
-Vad kan det annars vara? Tänk om den hade rabies?
-Än sen? -Då måste du ta gigantiska sprutor.
-Det är inte rabies!
-Jag vet inte, du ser lite svettig ut...
-Jag har inte rabies, Phil. Sluta säga så!
-Något är fel med dig.
-Det där är infekterat. Du måste göra rent det.
-Han följer efter mig hela tiden, Nim alltså.
Det måste ha hänt honom något när han var borta.
-Det kanske är inpräglat i hans minne? -Nej, det är något mer än bara det.
Han vill sova med mig och han följer med mig in i duschen.
-Vi är i ett omklädningsrum så du kanske borde påpeka att vi pratar om en ödla!
Det där är riktigt äckligt. Gör det inte ont?
Det är okej, Dr Phil tar hand om det. Det här kommer att döda alla bakterier.
Är du beredd?
1... 2... 3.
-Vi gjorde rätt.
-Jag vet inte... Jag antar det.
-Det gjorde vi.
Hörru, vi fick det vi var ute efter.
Vi har arten på film.
-Det är ju alltid något...
-Om vi överlever... -Ja, det är ju det som är haken.
Alltid något i det finstilta.
-Rich... Rich...
En haj... En haj!
En vithaj... Sex meter lång.
-Han cirkulerar bara och kollar in oss.
-Nej, det är för att han kommer att attackera oss inom 20 minuter.
-Vi måste skrika. Så högt vi kan. -Skrik du, jag tänker skjuta den!
-Nej, det är den sista lysraketen vi har. -Strunt i det, den kommer att äta upp oss.
-Lyssna på mig. Du måste lita på mig.
Lägg ner den!
Lägg ner den. Vi kan skrämma iväg den genom att skrika.
-Okej, okej. Visst.
Hur ska vi göra? -Skrik! Är du beredd?
-Mesopotamien, civilisationens vagga.
Vad menas med det?
Vad var det som hände där för 5000 år sedan, som ändrade världen över en natt?
Ett plötsligt genombrott för människans intelligens?
Definitivt inte. Det var ett djur.
-Hörru, vakna...
Miles...
-Miles, hänger du med?
-Nämn bara ett djur, vilket som helst. -Ödla!
-Nej, en oxe. Miles, ställ dig upp.
Vad har du på benet?
-Jag vet inte... -Kom fram så att jag kan titta på det.
Nu.
-Jag är okej. Verkligen...
Det är ingenting. -Miles, kom hit nu.
Jag vill att du går till sjuksyster.
-Jaha, så när är festen? -Vilken fest?
-Det är ingen fest. -Dina föräldrar är ju bortresta.
-Mitt hem är inte ett föreningshus för dig och dina neandertal kompisar.
-Jo, det är det.
-Savannah, de vill att du kommer till kontoret. Det är något med din bror.
-Det var ju ovanligt.
-Miles?
-Savannah, tack gode gud. -Du ser hemsk ut, är du okej?
-Han har försökt intala mig att han är okej, men det är han inte.
-Jag är okej. -Nej, det är du inte. Sitt ner!
-Stoppa in termometern i munnen igen!
Jag började tro att jag inte skulle få tag på någon familjemedlem alls.
Jag har försökt att ringa dina föräldrar... -De är bortresta.
-Ensamma hemma, din bror nämnde det. -Jag är nästan 18 år.
-Visst, då är det du som har ansvaret.
39.4°c, du går ingenstans.
Prata vett med honom och säg åt honom att lägga sig ner och ta det lugnt.
-Visa mig såret.
-Savannah... -Visa mig det!
-Jag tror inte... Nej!
-Visa mig det.
-Visst, här...
Det är inget att hetsa upp sig över...
-Herregud!
Det har blivit större!
-Kan någon tala om vad som orsakade det här?
Savannah? -Hon vet ingenting.
-Kan jag få prata med mig bror?
Miles. -Jag är okej...
-Jag fattar inte att du inte berättade för mamma och pappa.
-Du sa ju att jag inte skulle göra det.
-Att Nim kom tillbaka. Jag visste inte att du hade kallbrand.
Miles?
-Lova att du inte säger något. -Sluta, Miles.
Miles?
Sluta! Sluta, Miles! Hjälp, Mrs Bowen!
-Raymond, ring efter en ambulans! -Jag gör det på en gång!
-Jag tror att hajen är borta. Jag tror att vi skrämde iväg den.
-Det är bra.
Jag hoppas bara att det var vi som gjorde det.
-Ja...
-Sluta att plaska runt i vattnet!
-Vad ska du göra med det där? Det är ju bara tång.
-Nej, det är Chondrus crispus. Man kan äta det.
Vill du ha lite? -Nej.
-Jag klarar mig. Det är inte så dåligt. Du borde äta lite.
-Det är bra, jag är inte så hungrig.
-Jag trodde att folk från Cajun åt allt.
-Jag tror att det kommer att blir kallt inatt igen.
-26 timmar!
26 timmar och fortfarande ingen Jackson!
Det borde vara fullt med räddningsfartyg här ute.
Jag tror att något har hänt honom.
Andning ligger på 44, men den är svag. Blodtrycket ligget på 132 över 94.
-Vad heter han? -Miles Barnett, han är min bror.
-Miles! Hur känner du dig?
Miles! Vad har han för temperatur? -Vet inte, men han är riktigt varm.
-När började det? -För några timmar sedan i skolan.
Snälla, hjälp honom. -Han får ett anfall.
-Vi får göra en lumbalpunktion. Vilken temperatur har han?
-42,3°c.
-Är ni klara? Få i honom.
1... 2... 3.
-Vad gör ni? -Vi måste sänka hans temperatur.
Var snäll och backa tillbaka. Vi gör allt vi kan.
-Sluta! Flytta på dig!
-Nim?
Hjälp mig! Hjälp!
-Miles, det är okej. Jag är här. -Hjälp mig, någon!
Stilla Havet 160 Kilometer Väst om sjösättningsplatsen
Torkat blod!
Det är nåt här. Ungefär ett dussin tomhylsor.
Måste ha varit en sjuhelsikes strid.
Hörru! Hörru!
Du hade en mardröm.
-Det är så kallt. -Jag vet, det tar kål på mig.
-Vi skulle kunna göra nåt som värmer oss. -Vad?
Vi kan hålla om varann.
Frugan skulle nog förstå under dessa omständigheter.
-Jo, okej. under dessa omständigheter. -Okej, bra.
Laura, titta där.
Ser du?
Det får en att känna sig liten, eller hur?
Ja, det gör det.
Vad tror du att dem gör?
Jag vet inte.
Kommunicerar...
Någon sorts flyttritual, eller nåt.
Jag vet inte hur en uppenbarelse ska se ut.
Men jag kan föreställa mig att det ser ut sådär.
Mamma...Pappa...
Jag har lämnat meddelanden överallt som jag kan tänka mig.
Miles är sjuk, väldigt sjuk.
Han är på sjukhus och...
... ni får komma hem.
Jag antar att ni har det bra, men...
Hoppas att ni hör detta. Så...ring.
Okej, ring.
-Någon tur? -Nej.
-Vi flyttar din bror till intensiven. -Vad? Hur mår han?
Problemet är att vi inte vet exakt.
Den exakta medicinska termen är feber av nåt okänt ursprung.
Jag sa att det ursprungligen kommer från hans bett.
Såren på hans ben antyder inte på nåt djurbett.
-Varken slitskador eller hål. -Nej, jag sa ju det.
-Och inga infektioner.
Hans värden och labbproverna är bra. Vad som än orsakar febern är-
-inte en normal inflammatoriskt reaktion.
Den enda diagnos vi kan komma på är allvarlig elektrolytrubbning.
Jag ska vara ärlig, jag är lite vilsen nu.
-Med en så hög feber... -Vadå?
Din brors liv är i fara.
Finns det något du kan komma på som kan vara till hjälp.
Vad sägs om att jag visar en sån som bet Miles?
Skulle det hjälpa?
Jag hatar regn.
-Jag hatar det. -Jag med.
Konstigt men... det påminner mig om min farmor.
Varje gång jag besökte henne, så regnade det.
Hon var en hemsk, nervig och manipulativ kvinna.
Jag kommer ihåg en gång...
-hon passade mig och det regnade...
Vi kom till affären när dem höll på att stänga,
-så vi sprang igenom den. Då började hon att hacka på min mamma.
Hon sa att hon inte var värdig min pappa.
Hon var en hemsk kvinna som sa sådär, och jag var bara ett barn-
-som inte förstod det då...
-Rich! -Här borta!
Hämta väskan! Väskan med kameran!
Vi får inte förlora den!
Jag har den! Kom igen!
Kom igen!
Kom igen! Simma! Den kommer!
Grip tag! Grip tag!
Nim?
Nim! Nimmy!
Nim?
Nim, kom tillbaka!
-Vem släppte in dig? -Jag knackade.
-Hur mår Miles? -Dåligt.
-Jag måste hitta Nimrod. -Jag visste inte att du kunde hans namn.
-Nimmy! -Miles kallade inte honom så.
-Tala om för mig hur jag ska göra då. -Jag vet inte, du får fråga Miles.
-Jag trodde att ni båda... -Nej, endast Miles som har sjätte sinne.
Jag tror inte han behöver ropa på honom.
-Hitta honom!
-Mamma, pappa! -Nej, det här är Paul Blum-
-från akvariet. Är Miles där? -Nej.
Han var inte på jobbet idag, så jag ville kolla att allt är okej.
-Miles är på sjukhus. -Varför då?
-Jag har inte en aning. Han blev biten av något i vattnet.
-Vänta, sakta i backarna nu. Säger du att Miles blev biten?
-Jag fick honom. -Jag måste gå nu.
-Vad är det som händer? -Stanna där.
-Vad gör du? -Jag ska bara omfördela vikten.
-Nej, nej, gå inte bort från flotten. -Jag ska inte bort...ska bara omfördela.
Ska bara ge dig lite mer. Här har du.
Laura.
Titta.
-Ägg...
Hon försvarade bara sina ägg. -Vi drar härifrån.
-Nej stanna här. Vi kan ha dem som sköldar.
Dem skyddar oss från att bli dödade.
-Ta det lugnt. Vi är här. -Mamma.
-Nej, vännen. Det är inte din mamma. Hon kommer snart.
-Säg till henne...
Säg till henne att det inte var Nims fel.
-Var inte vems fel? -Nims.
Det var inte Nims fel. Det var inte han som bet mig.
-Det var inte han. -Okej, du ska få nåt så du kan vila.
-Säg det till henne. -Okej, okej.
Ursäkta mig, kan du hämta Dr Colina.
-Hon är hos en patient just nu. -Okej, kan du tala om att jag har den.
-Förlåt mig, men vem är du? -Savannah Bennett. Miles är min bror.
-Savannah! Jag är Paul Blum.
-Mr Blum följ med mig snabbt. Jag har med mig en sån som bet Miles.
-Har Miles tagit hand om ett? -I flera veckor. Han ville inte... du ska veta.
-Vi kommer att dö. -Säg inte så.
Vad gör du? Ser du det ljuset?
Titta där, ser du?
Titta på ljuset. Ser du?
-Ja, någon kommer att se oss med hjälp av ljuset från äggen.
Så djuret som går löst i mitt sjukhus, är ansvarig för två attacker?
-Varför har inte sjukhusen informerats? -Vi har precis börjat utreda.
-Hur gick det med offret från Southport? -Attacken var dödlig.
Hämta säkerhetsvakten. Tala om att det springer ett djur löst på intensiven.
-Håll er undan.
Hämta defibrillatorn, vi förlorar honom!
Hallå! Hallå!
Sikten är begränsad, jag... Vänta, jag ser nåt.
Vi har en lysraket...
Det är inget fartyg, utan nåt grönt ljus. Ser du?
-Det är svårt att säga vad jag ser.
Hallå! Hallå!
Jag tar ner henne för en närmare titt.
Den ser oss! Den kommer, den kommer! Titta på den!
-Det är minst två stycken. En man och en kvinna.
Få hit räddningsutrustningen. -Uppfattat.
-Här av vi!
Det är över.
-Nej! Nej! Vänta!
-Vad i helvete var det där? -Jag vet inte, men jag drar.
-Ni kan inte lämna oss, vänta!
Var ska ni, vänta!
-Ladda, 200. -Laddad.
-Undan. 300.
-Så var är han? -Jag vet inte.
-Du vet inte? -Den gick häråt.
-Laddad. -Undan.
360.
Nej, nej. Inga vapen. Håll vakt, tills jag skaffar en bedövningspistol.
-Laddad. -Undan.
Där är den. Håll undan, den är farlig.
Nej, inga vapen. Jag ber dig.
Oroa dig inte för ett djur. Vi har en byggnad full av patienter.
Snälla, håll dig undan bara.
Var är Epiduralen, vi behöver medicinerna!
-Nej!... -Du måste flytta dig!
-Var är han? -Vad?
-Var är Nim. Vad gör han?
-Nej, nej. stanna här!
-Nej, Miles! -Var är han?
-Kan någon hjälpa till!
Var är han?
-Nej, det är ingen fara.
-Nej! -Stanna kvar.
-Herregud.
Dina sår har läkt.
Nim, läkte dig. Eller hur?
Hallå! vakna. Den kommer tillbaka!
Den kommer tillbaka!
Sådär ja! Kom igen! Upp här nu!
Nej!
Här nere din jävel, vad väntar ni på.
Om du fortsätter så, då kommer vi båda att dö. Vakna! Kämpa!
Kom igen! Det är nu det gäller! Sparka! Sparka!
-Det här är syre med hög luftfuktighet, för att reglera eran kroppstemperatur.
-Under tiden kan jag ta den där.
-Den ska vara med oss.
Vi fick det. Vi fick bevis.
Och den är fortfarande torr.
Jag sa ju att vi ska klara det.
Man behöver bara... ha lite tro.